Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫אדוני, המזוודה שלך.‬
‫הלו?‬
‫גאיו, אני צריכה שתאסוף את בניטו‬ ‫ושיישן אצלך בבית.‬
‫יש לי ארוחת ערב חשובה מאוד.‬
‫האומנת חולה ואימא שלי לא נמצאת במקסיקו.‬
‫מי זאת?‬ ‫-גאיו! זאת אליסיה.‬
‫אל תעז לסרב,‬ ‫לא ראית אותו כבר שלושה חודשים.‬
‫תוכל להיות אבא אמיתי הערב?‬
‫גאיו?‬
‫הלו?‬
‫הלו.‬
‫תוכלי לבוא לאסוף אותי?‬
‫מה? מאיפה אתה רוצה שאאסוף אותך?‬
‫משדה התעופה.‬
‫מה? למה אתה צריך שאאסוף אותך?‬
‫כי אני לא יכול לנהוג, אליסיה.‬
‫למה אתה לא יכול לנהוג?‬
‫לקחתי קלונאזפאם כדי…‬
‫הגזמתי עם המינון.‬
‫זה תמיד אותו סיפור איתך.‬ ‫-הרפלקסים שלי לא חדים כרגע.‬
‫תתקשר למישהו מהצוות שלך שיעזור לך!‬
‫אני לא אאסוף אותך! שכח מזה. לא אאסוף אותך.‬
‫- הכי בעולם -‬
‫אתה יודע שהחומר הזה‬ ‫שוחק את קליפת המוח שלך, נכון?‬
‫כן… פשוט לא הצלחתי לישון.‬
‫למה טסת למיאמי?‬
‫מיאמי. למה טסת לשם?‬
‫לתערוכת סחר טלוויזיונית.‬ ‫וגם ניסיתי למכור רעיון לפרויקט.‬
‫מה?‬ ‫-למכור רעיון לפרויקט.‬
‫וואו.‬ ‫-מה?‬
‫אז איך היה?‬
‫על הפנים.‬
‫אתה אוסף את בני, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-בחמש?‬
‫כן, בחמש…‬
‫רגע, בחמש? זה לא מאוחר יחסית לבית ספר?‬
‫הפסיכולוג, גאיו.‬ ‫יש לו טיפול היום, יום שלישי.‬
‫נכון.‬
‫כאילו, מה? אני אבא שלו, אחרי הכול.‬
‫טוב שאתה יודע. אתה משלם על זה.‬
‫אשלח לך את המיקום בוואטסאפ.‬ ‫-מעולה.‬
‫היי, עכשיו כשהוא יישאר אצלך,‬
‫אולי תנסה לבלות איתו יותר זמן?‬
‫הוא אמר שבפעם האחרונה‬ ‫שעזרת לו עם שיעורי הבית, נרדמת…‬
‫גאיו!‬ ‫-מה קורה?‬
‫- "הטוב בעולם"‬ ‫"מלחמת השפים" -‬
‫"שכן הכין טאקו אל פסטור מכלב שגנב."‬ ‫-כרמן כבר טיפלה בזה.‬
‫אוקיי. "בני מבריז‬ ‫לטובת מוזיקת קורידוס טומבדוס".‬
‫בוקר טוב.‬
‫-לורה עשתה משהו דומה.‬
‫באמת? טוב, יש לי עוד משהו.‬
‫"אישה מבקשת צו הרחקה מבעלה‬ ‫בגלל ריח הפה שלו."‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-היי.‬
‫זה חסר דרמה, לא?‬ ‫-דרמה?‬
‫כן.‬
‫בשביל דרמה אנחנו צריכים… אימא.‬
‫אימא מזרם האופוס דאי.‬
‫היא חולה ונכנסת לתרדמת.‬
‫כשהיא מתעוררת, הבת שלה מתגלה כבן שלה.‬ ‫-יופי.‬
‫אהבתי את זה. שמרי על זה לשבוע הקדוש.‬ ‫-כן? טוב.‬
‫בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫האומנים של היום מוכנים.‬ ‫אתה צריך עוד משהו לתוכנית?‬
‫סליחה?‬ ‫-התוכנית של היום, גאיו. עם הקצב.‬
‫כן. הבן שלו,‬ ‫תלבישי אותו בחולצה עם פרצוף של חזיר.‬
‫משהו חמוד. שיהיה כתוב עליה,‬ ‫"חברים, לא אוכל".‬
‫טוב, חולצה עם פרצוף של חזיר.‬ ‫"חברים, לא אוכל". מושלם.‬
‫תודה. להתראות.‬
‫היי, גבי.‬
‫בוקר טוב, גאיו.‬
‫קבלו בבקשה את אנה פטריסיה דל מורל!‬
‫- הטוב בעולם -‬
‫מצלמה 3, זווית רחבה.‬
‫נפתח קצת את הפריים.‬
‫היום יש לנו נושא עם בשר.‬ ‫-מצלמה 2, עקוב אחרי פטי.‬
‫מר אליחו הוא דור רביעי לקצבים.‬
‫יום אחד, מר אליחו גילה שהמוצרים בחנות שלו‬ ‫הוכתמו בצבע ירוק על ידי אקטיביסטים.‬
‫נעבור לאבא.‬ ‫-מתמקדת.‬
‫במרכז עמד חוסה מריה ונעץ בו מבט.‬
‫- אני קצב ובני טבעוני -‬
‫תתמקדי בפטי.‬
‫זה היה בנו.‬ ‫-תראה את התגובה שלו.‬
‫בואו ניתן למשפחה הזאת הזדמנות.‬ ‫-נראה את הקהל.‬
‫בגלל שכשמבינים מישהו…‬ ‫-הנה.‬
‫זה הדבר הטוב בעולם!‬
‫נעבור אליו.‬ ‫-אוקיי.‬
‫תגיד לי, מר אליחו, איך הכול התחיל?‬
‫- אליסיה -‬
‫אוקיי.‬ ‫-לפני העניין עם הצבע…‬
‫תחליפי אותי.‬ ‫-זהו זה?‬
‫…הוא הובך להיראות בחברתי.‬ ‫-טוב.‬
‫הלו?‬ ‫-אתה בדרך לבני?‬
‫או ששכחת?‬
‫באמת חשבת שאשכח?‬
‫אתה באמת רוצה שאענה?‬
‫טוב, בסדר. עוד משהו?‬
‫אל תאחר, בבקשה.‬ ‫-אוקיי. תודה.‬
‫שלום.‬
‫תיכנס. סגור את הדלת, בבקשה.‬ ‫-בסדר.‬
‫בניטו, אבא הגיע.‬ ‫-טוב.‬
‫אני באה.‬ ‫-כן.‬
‫בני?‬
‫היי, גאיו.‬ ‫-אתה מוכן?‬
‫אני אלך לשירותים.‬ ‫-בסדר, קדימה.‬
‫היי!‬ ‫-היי.‬
‫מה נשמע?‬ ‫-טוב.‬
‫טוב?‬
‫אתה זוכר אותי, נכון?‬ ‫-מה?‬
‫אני חברה של אליסיה.‬ ‫-כן…‬
‫דיאנה.‬ ‫-נכון.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫תעזור לי איתו.‬ ‫-בטח.‬
‫פשוט…‬
‫הוא כבר זקן, אז…‬
‫היי, איפה בניטו?‬
‫בשירותים.‬
‫יופי.‬ ‫-כן.‬
‫כלב טוב.‬
‫אתה כלב טוב.‬
‫הילד ממש מתוק, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-כאילו, חוץ מהעניין שלו…‬
‫איזה עניין?‬
‫את יודעת.‬
‫לא, אני לא יודעת.‬
‫כאילו, זו הסיבה שהוא בטיפול.‬
‫עם הפסיכולוג שלו.‬
‫אליסיה ואני אמרנו, "ניקח אותו לטיפול ו…"‬
‫לא, אני תומכת הלמידה שלו.‬
‫אני עוזרת לו עם שיעורי הבית,‬ ‫אני מסייעת בכל מה שקשור ללימודים, אבל…‬
‫אני עושה את זה כבר שנה, גאיו.‬ ‫-כן, אני משלם על הטיפול כבר שנה. אני יודע.‬
‫האמת, הוא התעצל בלימודים וזה הדאיג אותי.‬
‫אולי מצבו השתפר עכשיו.‬ ‫-תשאל אותו.‬
‫לא נתחיל לדבר על הלימודים עכשיו.‬
‫באנו לכייף. נכון, בחורצ'יק?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫ספר לאבא שלך איך אתה…‬ ‫-אז תודה רבה.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-כבר נפגשנו…‬
‫טוב, ילדון.‬ ‫-ביי, דיאנה.‬
‫ביי, בניטו.‬
‫כל טוב.‬ ‫-תודה. קדימה.‬
‫- פרס הוקרה‬ ‫גבריאל גייטאן, "הטוב בעולם" -‬
‫לא, גאיו!‬
‫לא התכוונת לנקות את החדר שלי?‬
‫הוא נראה כמו מחסן.‬ ‫-התכוונתי לעשות את זה. אני פשוט בלחץ.‬
‫זה יותר גרוע מהפעם שעברה.‬
‫תירגע, תכף אסדר כאן. תרצה משהו לארוחת ערב?‬
‫כן, פיצה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫תתקלח עד שהיא תגיע.‬ ‫-עם תוספת גבינה.‬
‫תתארגן בחדר שלי. אני אישאר כאן.‬
‫ופפרוני.‬
‫ברצינות?‬
‫זה מדהים.‬ ‫-זה מגעיל.‬
‫יש לי עסקת חליפין עם המסעדה היפנית.‬
‫זה סושי, אבל סושי אמיתי.‬
‫זה מגעיל.‬ ‫-בנוסח אוקינאווה.‬
‫המורה שלך מגניבה, נכון?‬
‫כאילו, היא די מוזרה, אבל נחמדה.‬
‫אז מה קורה?‬ ‫-מה?‬
‫אתה מתכוון לטעום את זה?‬
‫רציתי פיצה.‬ ‫-היית צריך לומר לי.‬
‫אמרתי לך.‬ ‫-כדאי שתדבר בקול, בחורצ'יק.‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬ ‫אתה תדבר, נקשיב ואז אבין.‬
‫אז איך בבית הספר?‬
‫טוב.‬
‫אין לך חברה עדיין?‬ ‫-לא, אבל אני מחבב מישהי.‬
‫היא בכיתה ה'. קוראים לה…‬ ‫-סליחה.‬
‫בולאס!‬
‫מה קורה, בולאס?‬ ‫-מה נשמע, גאיו?‬
‫מתי נסגור את העסקה במיאמי?‬ ‫-עכשיו.‬
‫הקונספט ברור.‬ ‫-כן.‬
‫כן, זו תוכנית ריאליטי. לא…‬
‫אין בה אפילו טיפת קומדיה.‬
‫בדיוק כמוך, גבר.‬
‫מה?‬ ‫-לא, אל תדאג. פשוט תסמוך עליי.‬
‫ברור שאני סומך עליך.‬
‫היי, אנחנו חייבים… כאילו…‬
‫לא, אנחנו חייבים לתת בראש.‬
‫כמו גול מחצי מגרש.‬
‫אין דרך אחרת.‬ ‫-טוב. שמור על עצמך.‬
‫גם אתה.‬
‫- מונטה ורדה -‬
‫היי. בהצלחה עם…‬
‫הילדה שאתה אוהב.‬
‫טוב, ביי.‬
‫כשתתעורר,‬
‫לא תהיה עצבני…‬
‫בבקשה.‬
‫כשאנשים יסתירו לך את הטלוויזיה.‬
‫אתה תבין את הערך שבמרחב משותף.‬
‫להתמקד.‬ ‫-אוקיי.‬
‫קסם… הקטור.‬
‫אתה תקבל…‬
‫הנה.‬ ‫-…את העובדה שאתה חלק מקהילה.‬
‫אחת, שתיים…‬
‫- אליסיה‬ ‫אפשר להיפגש ולדבר הערב? -‬
‫שלוש.‬
‫ו… תתעורר!‬
‫- הקטור "המהפנט" -‬
‫בדיוק בזמן, כרגיל.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן, הכול בסדר.‬
‫זה מקום נחמד, נכון?‬
‫כן, הוא נחמד.‬
‫זה המקום היחיד‬ ‫שמגיש סושי בנוסח אוקינאווה בכל העיר.‬
‫דיברתי עם הבעלים וסגרנו על עסקת חליפין.‬
‫שלוש פעמים בשבוע.‬
‫טוב.‬
‫סליחה, לא אכלתי קודם.‬
‫ואני…‬ ‫-"בלחץ". כן.‬
‫איך הייתה ארוחת הערב החשובה שלך?‬
‫טובה, ממש טובה.‬
‫ואיך היה עם בני?‬ ‫-יופי. ממש טוב עם הבחורצ'יק.‬
‫ממש ממש טוב. אנה!‬
‫תוכלי להביא תפריט לגברת?‬
‫אכלת?‬ ‫-אני לא רעבה.‬
‫אפילו לא מנה קטנה?‬ ‫-לא, תודה.‬
‫תודה. כן.‬ ‫-את בטוחה?‬
‫תן לי לכבות את זה, הטלפון משגע אותי.‬
‫את פופולרית הערב.‬
‫אתה זוכר את "האפינס"?‬
‫הסוכנות בה עבדתי עשר שנים?‬
‫הם הזמינו אותי לפגישת מחזור, ו…‬ ‫לא התכוונתי ללכת, אבל בסוף אישרתי שאגיע.‬
‫עכשיו כולם שולחים לי הודעות.‬
‫נחמד.‬
‫אף פעם לא פגשתי אף אחד מהסוכנות הזו, נכון?‬
‫רציתי לפגוש אותך‬ ‫בגלל שמשהו חשוב צץ בארוחת הערב.‬
‫מה העניין?‬
‫הציעו לי לנהל את חברת הייעוץ במדריד.‬
‫וואו.‬
‫זה מעולה.‬
‫כן.‬
‫כן, אבל אצטרך לעבור לגור שם.‬
‫את בטוחה שלא תרצי סושי?‬
‫עם בני.‬
‫אצטרך לעבור לגור שם עם בני.‬
‫כן, ברור שתיקחי את בניטו איתך.‬
‫תמיד חשבתי לקחת אותו לאירופה.‬
‫אני חושב שהוא יאהב את מדריד.‬
‫אנה, אפשר לקבל בקבוק סאקה?‬
‫חם או קר?‬
‫חם.‬
‫מה יש לך בחזה, גאיו?‬
‫מה?‬ ‫-כאילו, בתוכו.‬
‫מה יש לך שם? טופו?‬
‫מה יש לך במקום לב?‬ ‫-כן, לא הבנתי אותך.‬
‫אמרתי שאני לוקחת את הבן שלך‬ ‫לגור בקצה השני של העולם‬
‫ואתה מדבר על סאקה ועל סושי.‬
‫מה איתך, לעזאזל?‬ ‫-לא, מה איתך, לעזאזל?‬
‫מה אני אמור לומר?‬ ‫שאסור לך לקחת אותו לשום מקום?‬
‫הייתי רוצה שתפגין קצת רגש.‬
‫רק קצת. זה לא מעניין אותך.‬ ‫-בסדר.‬
‫אוקיי, אז מה לעשות? להתקשר לעורך דין‬ ‫כדי שלא תוכלי לקחת אותו?‬
‫לא, היי…‬
‫תודה.‬
‫תעזור לי להבין אותך.‬ ‫-להבין מה?‬
‫למה לקחת אחריות על בניטו?‬
‫טוב, נתחיל שוב מההתחלה…‬
‫לא, אני שואלת ברצינות.‬
‫בגלל ששנינו רצינו לעשות את זה.‬ ‫חשבת שפשוט אנטוש אתכם?‬
‫לפחות בניטו לא יצטרך לחכות לך.‬
‫אל תגררי את בניטו לסיפור.‬ ‫-הוא הנושא כרגע.‬
‫לא נכון, אנחנו מדברים עלייך‬ ‫בגלל שאת נאלצת לחכות למישהו.‬
‫לא, הפסקתי לחכות למשהו ממך לפני הרבה זמן.‬
‫מעולה. אז לשנינו אין ציפיות זה מזו.‬
‫מערכת יחסים מושלמת.‬
‫אתה אוהב אותו?‬
‫איזו מין שאלה זאת?‬ ‫-אני רצינית.‬
‫אתה אוהב אותו?‬ ‫-קרעתי את התחת כדי שלא יחסר לו דבר.‬
‫ברור שאני אוהב אותו, הוא הבן שלי.‬ ‫-אתה בטוח שהוא שלך?‬
‫סליחה…‬
‫מה אמרת?‬
‫סליחה, לא התכוונתי לשום דבר.‬
‫נדבר אחר כך, טוב? אני צריכה ללכת.‬
‫נדבר אחר כך.‬ ‫-מה?‬
‫אני מצטערת.‬
‫אליסיה.‬
‫אליסיה!‬ ‫-שמישהו יזעיק עזרה!‬
‫אנחנו צריכים רופא!‬
‫אל תזיזו אותה! לא…‬
‫שמישהו יזמין אמבולנס!‬
‫היא תמיד הייתה ראשונה בכול.‬
‫נכון?‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני אלך.‬
‫כשהייתי… טוב, קצת יותר גדול ממך,‬
‫ה…‬
‫היי.‬
‫בחורצ'יק.‬
‫הכול יהיה בסדר. אני מבטיח.‬
‫אלנה.‬
‫סבתא.‬
‫מה שלומך, מותק?‬
‫בסדר.‬
‫אבא שלך ואני דיברנו, ולדעתנו עדיף ש…‬
‫לפחות כרגע, תישאר איתי במשך כמה ימים.‬
‫זה יהיה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫גם ככה אתה מעדיף את הבית של סבתא, נכון?‬
‫קדימה.‬
‫להתראות.‬ ‫-טוב.‬
‫- מעבדה גנטית‬ ‫חיפוש -‬
‫תירגעו, גבירותיי.‬
‫הדבר החשוב ביותר…‬ ‫-הן לא נראות דומות.‬
‫כן, אבל הן אחיות.‬
‫…למי החתולה קשורה יותר.‬ ‫-זה טוב. אוקיי. נעבור לצילום מרחוק.‬
‫זהו.‬ ‫-נמשיך איתה.‬
‫קלוז-אפ.‬ ‫-תראו כמה שהיא שמחה.‬
‫- עם מי החתולה רוצה לגור? -‬
‫יופי.‬
‫האושר שלה הוא מה שחשוב, שהיא תהיה בסדר.‬
‫איתי.‬
‫כן, אבל זה קשור לאושר שלה.‬
‫- תוצאות בדיקת מעבדה‬ ‫דוח דנ"א -‬
‫מאיפה הם הביאו את החתולה הזאת?‬
‫זהו.‬
‫- הורות: נשללה -‬
‫נעצור כאן? גאיו?‬
‫שנעבור לפרסומות?‬
‫גאיו? מה לעשות?‬
‫גאיו?‬
‫גאיו.‬
‫היי, מותק.‬
‫מה נשמע? מה אתה עושה פה?‬ ‫-היי, בחורצ'יק.‬
‫אז סבתא מתה.‬
‫ממש לא!‬
‫לא, באתי לאסוף אותך כדי שנוכל…‬
‫אני לא יודע, לאכול משהו.‬
‫מה תרצה?‬
‫המבורגר.‬
‫אוקיי, בלי סושי. קדימה.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫אז אתה רוצה לעשות שיחת אבא ובן.‬
‫כן.‬
‫תראה, אני רוצה לספר לך ש…‬
‫חשוב מאוד שתבין.‬
‫אתה מכיר את זה שמשהו כואב, אבל הוא לטובתך?‬
‫כמו…‬
‫כמו חיסון, לדוגמה.‬
‫כאב לך כשעשית חיסון?‬
‫הזרוע שלי כאבה מאוד,‬ ‫אבל זה עבר אחרי כמה ימים.‬
‫אבל אז היה לי זיהום בזרוע‬ ‫והם רצו לכרות אותה.‬
‫טוב, רציתי לומר שזה בדיוק אותו הדבר.‬
‫זה משהו שצריך לקרות.‬
‫זה יכול לכאוב,‬ ‫אבל זה לטובתך. בדיוק כמו חיסון.‬
‫חיסון? נגד מה?‬
‫נגדי.‬
‫מה?‬
‫בוא הנה.‬
‫אני לא אבא שלך.‬
‫זה לא כאב.‬
‫אוקיי, אז…‬
‫אז מי אבא שלי?‬
‫אני לא יודע. אימא שלך לא סיפרה לי.‬
‫אבל זה לא משנה כלום. היי.‬
‫נוכל להיפגש כמה שנרצה.‬ ‫-בטח שזה משנה. אתה כבר לא אבא שלי.‬
‫היי, מותק.‬
‫הערב נדון במקרה מזעזע ושובר לב.‬
‫מצד אחד, גבריאל, המכונה גאיו.‬
‫הוא גבר חרוץ ואב לילד בן עשר,‬ ‫שהרגע גילה שהוא אינו אביו האמיתי.‬
‫מצד שני, זוהי אליסיה,‬
‫מי שעמדה מאחורי השקר הזה.‬
‫ניתן לאהבה סיכוי,‬ ‫כי כשאוהבים מישהו, זה הדבר…‬
‫הטוב בעולם!‬
‫טוב, אליסיה. ספרי לנו,‬
‫האם חשדת שגאיו אינו אביו של בניטו?‬
‫חשדתי בזה.‬
‫איזה הלם.‬
‫אז למה לא…‬ ‫-למה לא סיפרת לי?‬
‫רציתי לגדל איתך ילד.‬
‫למה איתי?‬
‫בגלל שתמיד ראיתי בך…‬
‫אדם טוב.‬
‫אוקיי, לא הסתדרנו בינינו, אבל…‬
‫אם הייתי מרחיקה אותך מבני,‬ ‫לא הייתי מגוננת עליו.‬
‫הוא צריך אותך.‬
‫אני יודעת שהגבר שראיתי,‬
‫אותו גבר יוצא דופן,‬
‫עדיין נמצא שם.‬
‫- בהלם -‬
‫ג'וזפינה, גברתי.‬ ‫-כן.‬
‫בבקשה.‬
‫גברתי, יש לך אורח.‬
‫מה נשמע, גבריאל? רצית לפגוש אותי.‬
‫תודה, אליסון.‬ ‫-סליחה.‬
‫אין לי הרבה זמן.‬ ‫יש לי פגישה בעוד חמש דקות.‬
‫זה בסדר, גם לי אין הרבה זמן.‬ ‫יש לי דברים לעשות, אבל…‬
‫כן, לא דיברנו מאז מה שקרה, אז…‬
‫זה לא היה קל במיוחד.‬
‫בניטו אמר משהו?‬ ‫-לא, כלום.‬
‫עוד משהו?‬
‫"עוד משהו"? עוד לא אמרתי כלום.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-עוד לא אמרתי שום דבר.‬
‫אז תגיד.‬
‫רק רציתי לומר שלפני שאליסיה…‬
‫היא אמרה לי משהו‬ ‫ועשיתי את הבדיקות הדרושות.‬
‫בדיקות?‬ ‫-כן, בדיקות.‬
‫אילו בדיקות?‬
‫מה קרה? קרנקי!‬
‫לא!‬
‫קרנקי!‬
‫מה קרה?‬
‫איך זה נשבר?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫אם משהו יקרה למותק שלי, אפטר את כולכם!‬
‫מה? לא, גברתי…‬ ‫-לא, זה לא ייתכן…‬
‫היי, גאיו.‬
‫מה אתה עושה פה? למה אתה לא בבית הספר?‬
‫סיפרת לה?‬
‫לא. התכוונתי לספר לה עכשיו…‬
‫אני לא רוצה שתספר לה.‬ ‫-בסדר.‬
‫לא אגיד כלום.‬ ‫-אני רוצה לדעת מי האבא שלי.‬
‫אני צריך שתעזור לי למצוא אותו.‬
‫תראה, בחורצ'יק.‬
‫היי.‬
‫אני יודע שזה חשוב לך,‬ ‫אבל זה לא כל כך פשוט.‬
‫אני לא יודע איפה להתחיל בכלל.‬ ‫-אני יודע.‬
‫קח.‬ ‫-מה זה?‬
‫הטלפון של אימא.‬
‫מה אתה רוצה שאעשה איתו?‬ ‫-תבדוק אותו.‬
‫חייב להיות שם רמז. זה הקוד.‬
‫כמו משולש קטן. בית קטן.‬
‫טוב, היי.‬
‫אולי עדיף לשאול את סבתא? אולי היא יודעת.‬
‫אני מתבייש.‬ ‫-אני מבין, אבל אני צריך…‬
‫בחורצ'יק, עובר עליי יום קשה‬ ‫וגם לי יש בעיות משלי.‬
‫יש לך בעיות?‬ ‫-כן, יש לי בעיות.‬
‫אין לי אבא או אימא.‬
‫זאת בעיה!‬
‫הוא נושם…‬ ‫-אדולפו, תתקשר לווטרינר.‬
‫הוא הזיז את הטופר שלו.‬ ‫-מתוק שלי!‬
‫תגיד לנו איפה כואב לך!‬
‫לטיסיה!‬ ‫-אתה עשית את זה?‬
‫כן, ואני יכול לעשות דברים יותר גרועים.‬ ‫-תנו לו סלרי כדי שיירגע!‬
‫- פדריקו אלקנטרה -‬
‫היי, אליסיה. חזרתי העירה.‬
‫אני יודע שעבר הרבה זמן,‬ ‫אבל אני רוצה לראות אותך.‬
‫אני כותב את ספר זיכרונותיי‬ ‫ויהיה בלתי אפשרי להשמיט אותך.‬
‫אני חושב על הגוף היפהפה שלך כל הזמן.‬
‫על העיניים ועל הידיים שלך.‬
‫אני רוצה שתעזרי לי‬ ‫לבטא את המפגשים שלנו במילים.‬
‫אני יודע שאני חייב לך‬ ‫ואני מוכן לקחת אחריות על מה ששלי.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫וואו. זאת הודעה כבדה.‬
‫נכון? הבאתי לנו מכשירי קשר‬ ‫כדי שנוכל להתפצל ולדבר אחד עם השני.‬
‫זה שלי והנה שלך.‬
‫וואו. הם ורודים? מי נתן לך אותם?‬
‫אתה נתת לי אותם כשהוציאו לי את השקדים.‬
‫נכון. כאילו, הם מגניבים, לא?‬
‫הם נראים איכותיים.‬
‫יש להם קליטה טובה?‬ ‫-אני לא יודע. לא ניסיתי אותם.‬
‫אבדוק אותם היום.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני טרוזו ואתה רודאס. בסדר?‬
‫יש לך זיכרון טוב, מה?‬
‫הבלש טרוזו קורא לבלש רודאס, עבור.‬
‫כאן רודאס.‬ ‫-אתה צריך להגיד "עבור", עבור.‬
‫"עבור". עבור.‬ ‫-בסדר.‬
‫אל תצא מהפארק, טוב?‬
‫בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫תדליק את המכשיר.‬
‫קדימה.‬
‫קיבלתי.‬
‫שומע, רודאס? עבור.‬
‫כן. סליחה.‬
‫מר טרוזו, קיבלתי, שומע.‬
‫אני לא חושב שזה רעיון טוב להתפצל בפארק.‬
‫תירגע, רודאס. אני בסדר.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו? עבור.‬
‫קדימה, מר טרוזו.‬
‫ידעת שאתה לא אבא שלי כשנולדתי?‬
‫עבור.‬
‫לא.‬
‫לא. לא ידעתי. עבור.‬
‫אז למה אף פעם לא חגגנו את יום האב?‬
‫עבור.‬
‫בחורצ'יק, זאת סתם המצאה קפיטליסטית‬ ‫שהאמריקנים המציאו לילדים.‬
‫מר טרוזו? קיבלת?‬
‫בניטו.‬
‫בניטו?‬
‫היי, בניטו. איפה אתה?‬
‫תענה לי.‬
‫היי, בחורצ'יק. מה קורה?‬
‫זה מוצא חן בעיניכם?‬
‫כן.‬
‫כן, זה יפה. פשוט…‬
‫זאת אימא שלו.‬
‫כמה טוב לפגוש אותך.‬
‫יש לך מבט כמו שלה.‬
‫אני מצטער.‬
‫פדריקו אלקנטרה.‬
‫אני ציירתי אותה.‬
‫גאיו.‬ ‫-גאיו.‬
‫אנשים קוראים לי גאיו, אני ה…‬
‫בואו איתי. אשמח להראות לכם משהו.‬
‫בטח.‬
‫אהובתי.‬
‫קדימה.‬
‫סליחה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫וואו.‬
‫לעזאזל.‬
‫וואו.‬
‫חשבתי שאליסיה הייתה יחידה במינה, אבל…‬
‫סליחה.‬
‫פדריקו.‬
‫אז… בניטו ואני…‬
‫כאילו, כשאנחנו מביטים בציורים האלה,‬ ‫ברור שלך ולאליסיה היה…‬
‫קשר קרוב.‬ ‫-היא הייתה המוזה שלי.‬
‫יכולתי לצייר אותה שוב ושוב.‬
‫ובכל פעם,‬ ‫היא נראתה לי כמו מישהי אחרת לגמרי.‬
‫לאימא שלך היה יופי מורכב מאוד, ילד.‬
‫סליחה, מאוד מרגש אותי לפגוש אתכם כאן.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫אתה אור טהור, בניטו! לעזאזל!‬
‫אתה אור טהור!‬ ‫-כן.‬
‫כן, הוא אור טהור.‬ ‫-אור טהור!‬
‫כן.‬
‫תקשיב. בניטו ואני…‬
‫רק רצינו לדעת…‬
‫כאילו, בניטו ואני רוצים לדעת אם…‬
‫אם עשית סקס עם אימא שלי פעם.‬
‫הבאת את הילד עד לכאן‬ ‫כדי לשאול אותי אם שכבתי עם אימא שלו?‬
‫כשאשתי נמצאת בחדר הסמוך?‬ ‫-לא… טוב, בערך.‬
‫אז תרשה לי להבהיר:‬ ‫אליסיה הייתה השראה בלבד עבורי, המוזה שלי.‬
‫ותו לא. בסדר? זה ברור?‬
‫כן? ותו לא.‬
‫איזו חוצפה.‬
‫עכשיו אני כועס.‬
‫העולם מתחרבן בגלל הפורנוגרפיה!‬
‫הרשתות החברתיות.‬
‫אנשים דבוקים לטלפונים הדפוקים שלהם כל היום‬
‫ומטגנים ומשחיתים‬ ‫את שלושת הניורונים האחרונים שנשארו להם.‬
‫הם הופכים לרובוטים!‬
‫אתם יודעים מה חסר לעולם הרקוב הזה? אומנות!‬ ‫-מה?‬
‫תמיד רדפה אותי הסטיגמה‬ ‫שהאומנות שלי קשורה בסטייה!‬
‫כשאתה מביט באישה,‬ ‫מה אתה רואה? את הגוף שלה?‬
‫טוב, אני לא! אני רואה את התמצית שלה.‬ ‫אני לא רואה נשים ערומות!‬
‫לא, אני לא רואה אותן!‬
‫אתה רואה אישה ערומה, ילד? אישה ערומה?‬
‫טוב, סליחה.‬
‫זאת לא מיטה, אפרוח!‬
‫זה מקדש!‬
‫נלך.‬ ‫-מקדש מזורגג!‬
‫רוץ!‬ ‫-זה מקדש!‬
‫רוץ!‬ ‫-מקדש!‬
‫האיש אינו האב. אני חוזר, הוא אינו האב.‬
‫קיבלתי.‬
‫קדימה, נלך.‬
‫- קאסה אלקנטרה‬ ‫גלריה -‬
‫בוא נלך.‬
‫טוב, קדימה!‬
‫כן!‬
‫הדלת.‬
‫- דו‬ ‫אקדמיה לריקוד -‬
‫הדלת.‬
‫לא, רגע.‬
‫מה קורה, סמי?‬
‫את הדלת פותחים ביד אחת וסוגרים ביד השנייה!‬
‫אתה פותח אותה ואומר, "אני פה, הגעתי",‬ ‫וכשאתה סוגר אתה אומר, "לא תראה אותי שוב".‬
‫"אבל נחש מה? חזרתי!"‬
‫"אבל אני שוב יוצא!" בסדר? קדימה.‬ ‫קדימה, תרגיש את זה. קדימה!‬
‫אליסיה הייתה חלק מסדנת האומן ב-2009.‬
‫מה באתם לשאול?‬
‫לא, באנו לסיור קצר, הילד ואני.‬
‫אנחנו לומדים על חייה של אימא שלו‬ ‫והוא רוצה לדעת עוד.‬
‫הוא רוצה לדעת את מי היא הכירה, דברים כאלה.‬
‫כן, אני מבין.‬
‫שמענו הודעה קולית. משהו אישי ששלחת לה.‬
‫טוב, זה משך את תשומת ליבו.‬
‫בהודעה אמרת, "לוהט, מותק. לוהט. חה חה".‬
‫מה אתם רוצים לדעת?‬
‫איזה קשר היה לכם.‬
‫היה לנו קשר טוב מאוד.‬
‫היא עודדה אותי להמשיך אחרי התאונה שעברתי.‬
‫היינו קרובים מאוד.‬
‫אליסיה הייתה הדבר הטוב ביותר שקרה לי.‬
‫פגשתי אותה כשהייתי בשיאי.‬
‫הייתי בדרך לברודוויי, נסקתי, הצלחתי בגדול.‬
‫אבל אז הפוני הסתובב ואיבדתי ריכוז.‬
‫נפלתי ושברתי את שתי הברכיים.‬
‫וואו.‬ ‫-כן.‬
‫מה הסתובב?‬
‫הפוני. הפוני הסתובב,‬ ‫נפלתי ושברתי את שתי הברכיים.‬
‫סליחה, חשבתי שזו הייתה מטפורה להצלחה.‬
‫סליחה, תמשיך.‬
‫טוב, בילינו הרבה יחד. היא עזרה לי מאוד.‬
‫היא עודדה אותי להיות מורה לריקוד.‬
‫כן. לא הייתי מתאר לעצמי‬ ‫שזה יהיה כל כך מדהים.‬
‫זה כמו לבנות מורשת.‬
‫אין כמו להעביר את הידע שלך הלאה.‬
‫כן, אין כמו להעביר את הידע.‬ ‫אבל מה שאמרת בקשר למורשת…‬
‫כאילו, רצינו ל…‬
‫כן, אני יודע מה אתם רוצים.‬ ‫אנחנו רוצים, אני יודע.‬
‫כן?‬ ‫-כן, מהרגע שנכנסתם.‬
‫ראיתי את זה בעיניים שלו.‬
‫האש בעיניים שלך.‬
‫ההליכה שלו…‬
‫אתה ואני נסגור מעגל.‬
‫אני מוכן‬ ‫להחזיר את החוב שאני חייב לאימא שלו.‬
‫בהמשך החודש נתחיל בשיעורי ריקוד לילדים.‬ ‫נשמח אם תצטרף אלינו.‬
‫יפהפה לראות מישהו‬ ‫עושה את צעדיו הראשונים בעולם הריקוד.‬
‫אם תביא חבר, נעשה עסקה. שניים במחיר אחד.‬
‫אנחנו מחפשים משהו אחר.‬
‫רצינו לדעת, אם…‬ ‫-בוא נלך, גאיו. הוא כבר אמר את זה.‬
‫אני עדיין מדבר עם…‬
‫סליחה. תודה.‬ ‫-אבל הוא רוצה, מה?‬
‫כן.‬ ‫-אפשר לראות את זה בעיניים שלו!‬
‫הוא רוצה.‬
‫היי.‬
‫הוא לא אבא שלי.‬
‫תראה, נצטרך להיות מקצועיים יותר, טוב?‬
‫אני מבין שהרבה דברים לא הגיוניים,‬ ‫אבל נצטרך להירגע קצת.‬
‫אני לא רוצה אבא שנפל מסוס פוני.‬
‫אתה בכלל לא נפלת מסוס פוני.‬ ‫-כן, אבל אבות…‬
‫אתה לא בוחר מי יהיה אבא שלך.‬
‫נוכל לחפש את האיש שחיבק אותה?‬
‫תן לי לראות.‬
‫מה?‬
‫אבא שלך הוא לא אריק רובין.‬
‫למה לא?‬
‫הוא קירח. תסתכל עליו.‬
‫אני מתקרח.‬
‫אתה לא מתקרח, אתה בן עשר.‬
‫תראה, בחורצ'יק.‬
‫אתה עובר תקופה קשה עכשיו.‬
‫בסדר? אבל זה יעבור.‬
‫תן לי לומר לך משהו שאנשים אומרים.‬
‫אומרים שכשהראש עצוב, השיער יוצא לחופש.‬
‫אז עכשיו התפקיד שלנו הוא לגרום לראש לחייך‬ ‫כדי שהשיער יחזור, וזהו.‬
‫מחר נחפש את אריק רובין. נשמע טוב?‬
‫בסדר.‬ ‫-זה בסדר מבחינתך?‬
‫כן.‬ ‫-תן אגרוף.‬
‫תעשה את זה כמו שצריך.‬
‫מה זה?‬
‫איך אתה יודע שאריק יהיה פה?‬
‫הוא צילם שם תוכנית, אז אנסה להיכנס. בסדר?‬
‫אתה תישאר פה.‬
‫אם תראה אותו מגיע, תעדכן אותי. בסדר?‬
‫בהצלחה.‬ ‫-תודה.‬
‫תאר לעצמך שאכניס מישהו בלי פגישה.‬ ‫אתה מבין? אסור לי לעשות את זה.‬
‫אני מבין. אולי אני לא צריך להיות ברשימה.‬
‫אנחנו חברים. אמרתי לו שניפגש כאן.‬
‫למה לא במקום אחר?‬ ‫-אני לא מעריץ שלו, אני מפיק.‬
‫אדוני…‬ ‫-גבריאל גייטאן? זה מוכר לך?‬
‫תעודת הזהות שלך נראית מזויפת.‬ ‫-הבלש טרוזו קורא לבלש רודאס.‬
‫המטרה מגיעה ברכב מסחרי.‬ ‫-קיבלתי.‬
‫תודה.‬
‫על כלום.‬
‫תוכל לעשות את זה? תודה.‬
‫אריק!‬
‫אריק! היי, אחי.‬ ‫-היי, גבר. מה נשמע?‬
‫מה שלומך?‬ ‫-אני לא יכול, אחי. אני ממהר.‬
‫אני צריך לדבר איתך.‬ ‫-אני לא אספיק, אחי.‬
‫זה חשוב.‬ ‫-אני מצטער, גבר.‬
‫היי. אסור לך להיכנס!‬
‫תירגע.‬
‫אריק!‬ ‫-אסור לך להיכנס.‬
‫הטלפון שלי, טיפש. דרכת עליו!‬
‫מה?‬
‫-תירגע.‬
‫בסדר.‬
‫לעזאזל… לא.‬
‫אל תדאג, בחורצ'יק. נמצא פתרון.‬
‫בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫אבל האיש אמר שאי אפשר לתקן את זה.‬
‫לא, אני יודע שזה לא אותו דבר,‬ ‫אבל מה יש לנו בתיק?‬
‫מה יש שם?‬
‫טלפון חדש עם מספיק מקום‬ ‫כדי להוריד את כל המשחקים שתרצה.‬
‫חוץ מזה, בשביל מה אני עובד?‬ ‫כדי שלא יחסר לך כלום, נכון?‬
‫אתן לך את מספר הטלפון שלי.‬
‫טוב, לא אתן לך אותו, כי אין לי סוללה.‬
‫היי! מה דעתך על איירפודס?‬
‫לא נשאר לי ממנה כלום יותר.‬
‫היי.‬
‫אנחנו נטפל בזה.‬
‫פיצה ארדנטה, ערב טוב.‬
‫שלום, אני רוצה להזמין פיצה.‬
‫אני ממליץ על הפיצה העונתית עם תרד ונקניק.‬
‫עם פפרוני.‬
‫רק פפרוני, בבקשה.‬ ‫-בסדר.‬
‫ותוספת גבינה.‬
‫בחירה נהדרת, אדוני.‬
‫רק רגע, בבקשה.‬ ‫-היי!‬
‫לך תתקלח בזמן שאנחנו מחכים.‬
‫תשלם במזומן?‬ ‫-כן.‬
‫תרצה משלוח?‬ ‫-כן.‬
‫אעביר אותך להשארת כתובת, אדוני.‬
‫- כולם‬ ‫עצרו, אין כניסה -‬
‫- טרנדר -‬
‫מה זה?‬
‫לא…‬ ‫-מה? תראה.‬
‫תראה.‬
‫- תינוק שלי, אוהבים אותך‬ ‫היום הטוב בחיי -‬
‫מי זה?‬
‫אני.‬ ‫-בן כמה היית, פחות או יותר?‬
‫בן שלוש?‬ ‫-קצת יותר גדול.‬
‫שלוש וחצי?‬ ‫-בדיוק.‬
‫אני רוצה להראות לך תמונה.‬ ‫נראה אם יש לך זיכרון טוב.‬
‫מה קרה ביום הזה?‬
‫קיבלתי אופניים חדשים.‬
‫נפצעתי ממש קשה.‬ ‫-בדיוק.‬
‫זה היה ממש מגניב.‬ ‫-רגע…‬
‫- האפינס‬ ‫אליסיה -‬
‫תכף אחזור.‬
‫הלו?‬ ‫-גאיו, מה קורה?‬
‫התקשרתי אליך המון פעמים.‬ ‫-הייתה לי בעיה. הטלפון…‬
‫ממש דאגתי.‬ ‫-אני אומר לך, נגמרה לי הסוללה בטלפון…‬
‫תחזיר אותו. יש לו בית ספר מחר.‬ ‫-בסדר. תודה.‬
‫זו הייתה סבתא שלך.‬
‫קדימה. בוא, כמו שאתה.‬
‫סבתא שלך ממש נוירוטית. אי אפשר לדבר איתה.‬
‫מה קורה, גבי?‬
‫שלום, גאיו.‬ ‫אני מודיעה לך שתעבור לאולפן אחר.‬
‫אולפן אחר?‬
‫כן. אנחנו מחליפים אולפנים.‬
‫זה מצחיק לדעתך?‬ ‫-לא, לא צחקתי.‬
‫פשוט מצחיק‬ ‫שאני האחרון לדעת על החלפת האולפן, טוב?‬
‫זה רק עדכון.‬ ‫-בסדר.‬
‫אל תשכח שאתה עובד בשבילי.‬
‫טוב, לאיזה אולפן נעבור?‬ ‫-זה לא חשוב, גאיו.‬
‫אפשר לדעת לאיזה אולפן נעבור?‬ ‫-תירגע, גאיו.‬
‫אני רגוע.‬
‫היי, אל תצעק עליי.‬ ‫-לא…‬
‫תירגע, אני צריכה לסיים.‬ ‫-לא, אני… גבי!‬
‫גבי!‬
‫הכלבה הזאת…‬
‫אני בלחץ עכשיו ועובר עליי יום קשה.‬
‫נדבר עם דיאנה ונספר לה.‬
‫תוכל לשאול אותה בלי שהיא תבין שאתה שואל?‬
‫הם רכים. אני לא אוהבת אותם רכים.‬
‫מילקשייק חד-קרן, פעמיים.‬ ‫-כן, תודה.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-זה נראה טוב, לא?‬
‫היי.‬ ‫-הקטור.‬
‫כמה טוב לראות אותך!‬ ‫-היי, מה קורה?‬
‫לא נפגשנו הרבה זמן. מה נשמע?‬ ‫-רק עברתי בסביבה.‬
‫איזו הפתעה!‬
‫שב. סליחה.‬ ‫-תודה.‬
‫סליחה, זה הקטור, חבר טוב שלי.‬
‫דיאנה, הקטור.‬
‫נעים…‬
‫נעים מאוד.‬
‫את מרגישה רגועה.‬
‫מאוד רגועה.‬
‫השרירים שלך מתחילים להרגיש רדומים מאוד.‬
‫תכניסי אותי.‬
‫תני לקולי להנחות אותך…‬
‫לתוך…‬
‫מעמקי…‬
‫מה הבעיה שלך? הוא התכוון לגעת בי!‬ ‫-סליחה…‬
‫היי, סליחה…‬ ‫-למה הוא התכוון לגעת בי?‬
‫סליחה, דיאנה.‬
‫אם היא לא תשתף פעולה, לא אצליח.‬ ‫-"תשתף פעולה"?‬
‫הוא רצה להוציא לי את העיניים.‬ ‫-לא, הכול בסדר. הקטור, מספיק.‬
‫אני לא יכול לעבוד ככה, גאיו!‬ ‫-סליחה…‬
‫"לא יכול לעבוד"? מה זאת אומרת?‬
‫הוא מקלל אותי? אל תסתכל עליי בכלל!‬
‫תראה אותו!‬
‫תוכל להסביר לי מה קרה עכשיו?‬ ‫-סליחה.‬
‫"סליחה"? מה זאת אומרת?‬ ‫-אני מתנצל.‬
‫המצב נעשה מסובך. בניטו ואני…‬
‫את יודעת מי האבא שלי?‬
‫זאת בדיחה, נכון?‬
‫מספיק, גאיו.‬
‫אליסיה סיפרה לי לפני התאונה.‬
‫עשיתי בדיקות וכן, זה המצב.‬
‫תוצאת בדיקת הדנ"א שלילית.‬
‫הוא לא הבן שלך?‬
‫אני נשבעת, אליסיה מעולם לא סיפרה לי.‬ ‫היא לא אמרה כלום.‬
‫טוב, דמייני איך אני מרגיש… ובניטו.‬
‫גאיו, אני לא יודעת…‬ ‫-אנחנו זקוקים לעזרתך.‬
‫החפץ האחרון שנותר לנו ממנה היה הטלפון שלה,‬ ‫אבל הפלתי ושברתי אותו.‬
‫זו הייתה ההוכחה האחרונה.‬
‫בסדר.‬
‫תן לי לחשוב על זה.‬
‫אני אחשוב על זה.‬
‫לכן הבאת את האיש הזה? כדי לעשות לי את זה?‬
‫כדי שהוא…‬ ‫-לא, סליחה.‬
‫הוא כמעט הוציא לי את העין!‬ ‫-סליחה…‬
‫סליחה.‬ ‫-"סליחה".‬
‫אני לא מאמינה שזה מה שעשיתם.‬ ‫שניכם הפגנתם אפס יצירתיות.‬
‫לא הייתם צריכים להפנט אותי.‬
‫ערב טוב.‬ ‫-כן.‬
‫גבריאל גייטאן?‬
‫מה זה?‬
‫אני רק השליח.‬
‫"זו לא מתנת פיוס.‬
‫"אשתי הכריחה אותי לעשות את זה.‬ ‫אליסיה הייתה רוצה שזה יינתן לבנה.‬
‫"בברכה, פדריקו."‬
‫- גבי‬ ‫הודעה קולית -‬
‫אני לא יודעת מה קורה,‬ ‫אבל אתה מתרשל בעבודה.‬
‫כדאי שתחשוב על סדר העדיפויות שלך.‬
‫אתה חושב שהוא רצה לפגוע בך?‬
‫לא, טוב… האמת, אני לא יודע.‬ ‫יש הרבה אנשים רעים בעולם.‬
‫לא אדבר בשמו, אבל…‬
‫הוא מדבר עליי.‬ ‫-עליך?‬
‫אין שום הצדקה להטרדה.‬
‫הטרדה?‬
‫מה עשית?‬ ‫-פשוט התקרבתי אליו ו…‬
‫מה אוכל לומר?‬
‫אחי, אם אתה צופה בזה, לך לטיפול.‬ ‫החיים יכולים להיות טובים יותר.‬
‫אני סולח לך.‬
‫תודה.‬ ‫-טוב, אני מצטערת…‬
‫הוא סלח לך, זה משמעותי, מה?‬
‫באמת.‬
‫תרצה קפה?‬ ‫לא. מים.‬
‫אולי תה?‬ ‫-לא, רק מים.‬
‫התה הזה יטפל בצ'אקרות שלך.‬
‫מים זה בסדר.‬ ‫-משהו כזה.‬
‫רק מים?‬ ‫-כן.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, תקשיב. התקשרתי אליך אחרי שחשבתי.‬
‫אני חושבת שאני יודעת מי האבא.‬
‫מי?‬
‫הפסיכולוג.‬ ‫-הפסיכולוג?‬
‫הפסיכולוג של אליסיה.‬ ‫-לאליסיה היה רומן עם הפסיכולוג שלה?‬
‫אני אומרת שהפסיכולוג הזה שכב עם כל מטופלת.‬
‫מעולה.‬
‫איזה בחור אתי. הוא דופק את המטופלות שלו.‬
‫סליחה.‬
‫אז…‬
‫אם הוא לא האבא, הוא ידע מי זה.‬ ‫אליסיה סיפרה לו הכול.‬
‫אבל החרא המניפולטיבי הזה‬ ‫עבר לטפוזטלן. אני לא יודעת מתי.‬
‫תודה לאל שלא אצטרך לראות אותו שוב.‬ ‫-לא, את חייבת לעשות את זה‬
‫ולסחוט ממנו את האמת.‬ ‫-לא, שנינו צריכים לסחוט ממנו את האמת.‬
‫לא, תראי…‬
‫זה לא קל, דיאנה. כאילו…‬
‫יש את הילד ואת העבודה שלי…‬ ‫אם איעדר מהעבודה, היא לא תתבצע מעצמה.‬
‫אני חייב להיות שם.‬
‫אני לא יודע, אולי…‬
‫אני לא יודע. אולי כדאי שאקח צעד לאחור‬ ‫ואתן למישהי לעזור לי.‬
‫מישהי ש…‬
‫תוכל לשחרר. שתוכל לעזור לי.‬
‫לא, אני מבינה. באמת.‬
‫באמת, לא ידעתי שזה עד כדי כך קשה.‬
‫זה באמת קשה.‬ ‫-כן.‬
‫פטו?‬
‫מתמטיקה היא קלה בעיניך?‬
‫לא.‬ ‫-לא, נכון?‬
‫לא.‬ ‫-ובשבילך?‬
‫לא.‬
‫ואם לא קל לך במתמטיקה,‬
‫למה אתה לא שולח אותי לבית הספר‬ ‫להיבחן במקומך?‬
‫למה אני לא מכינה את שיעורי הבית שלך?‬ ‫למה שלא אסע לטפוזטלן, ופשוט תשלם לי וזהו?‬
‫בגלל שהחיים נתנו לי את המתמטיקה‬ ‫כדי שאתמודד איתה, דיאנה, ולא אברח ממנה.‬
‫תקני אותי אם אני טועה.‬
‫לא טעית. תרצה קפה?‬
‫בלי סוכר. תודה.‬
‫אני מתה עליו. אז ניסע לטפוז?‬
‫תודה.‬
‫ניסע לטפוז.‬
‫אז מה תגידי לו?‬
‫את האמת. מה אתה רוצה לומר?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫פסיכולוגים לא אמורים לגלות‬ ‫את סודות המטופלים שלהם.‬
‫היי, אולי נשתמש במנטליזם?‬
‫מה?‬ ‫-מנטליזם.‬
‫כשנוגעים בפה ואז בלב,‬ ‫זה מסמן לבני אדם לומר את האמת.‬
‫וואו!‬
‫פה ולב?‬
‫איך?‬
‫ננסה את זה.‬ ‫-זה מזכיר משהו מכת משונה, אבל תוכל לומר…‬
‫טוב…‬ ‫-אני מדמיינת שתגיד…‬
‫"שלום…"‬ ‫-"שלום, מי האבא של הילד שלי?"‬
‫מה יש בטפוז?‬
‫מה?‬ ‫-מה יש בטפוז? אני לא זוכר.‬
‫בטפוז יש…‬ ‫-היפים.‬
‫היפים.‬ ‫-המון.‬
‫יש שם את הר אל טפוזטקו.‬ ‫אומרים שמהפסגה אפשר לראות עב"מים.‬
‫מי אומר את זה?‬
‫לא, העב"מים קיימים. ראיתי אחד בגיל 11.‬ ‫-באמת? בטח…‬
‫למה אתה צוחק?‬ ‫-לא…‬
‫אני רצינית.‬ ‫-כן?‬
‫אני רוצה ללכת לשם. אבל רק אם תאמין לי.‬ ‫-קדימה.‬
‫נספור. אחת, שתיים, שלוש. קדימה!‬ ‫-שתיים, שלוש! קדימה!‬
‫אוקיי! נעשה טיול?‬
‫ברצינות?‬ ‫-כן.‬
‫- ברוכים הבאים לטפוזטלן -‬
‫רק רגע.‬ ‫-מה?‬
‫לא משנה.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫מה נשמע?‬
‫קאנק כאן? יש לנו כמה שאלות אליו.‬
‫לא. זה בלתי אפשרי.‬
‫הוא עושה מדיטציה. הוא ביקש שלא להפריע לו.‬
‫מדיטציה?‬
‫בשעה כזאת?‬
‫תקשיבי, באנו מרחוק, ממקסיקו סיטי.‬
‫רצינו לשאול אותו על מטופלת לשעבר.‬
‫שמה אליסיה אוגלדה.‬ ‫-אלי… מי?‬
‫אליסיה אוגלדה.‬ ‫-אליסיה אוגלדה.‬
‫אין לי מושג, באמת.‬
‫זו לא שיחה שצריך לנהל בכניסה. אולי…‬
‫אולי תוכלי…‬
‫אולי תכניסי אותנו‬ ‫ונדבר איתו חמש דקות בערך?‬
‫זה עובד.‬ ‫-זה מביך.‬
‫תראי, אנחנו רוצים לדעת‬ ‫אם הוא שכב עם אליסיה.‬
‫הוא תמיד ניהל קשרים קרובים עם המטופלים.‬
‫הוא עשוי להיות אבא.‬ ‫-טוב…‬
‫בגלל זה אנחנו רוצים לדבר איתו.‬ ‫-למה אמרת שהוא שכב עם כל המטופלות שלו?‬
‫זה לא נכון?‬ ‫-לא. אני לא מטופלת שלו.‬
‫לא? אני מצטערת. אז מי את?‬
‫אני המטפלת שלו.‬ ‫-הבנתי.‬
‫בגלל החולצה שאת לובשת…‬ ‫-סליחה, זה הוא?‬
‫סליחה.‬
‫זו לא הבעיה שלך.‬ ‫-את לא יכולה להיכנס…‬
‫אני יכולה.‬ ‫-היי, מה קורה איתך?‬
‫אנריקה וגה!‬
‫מאיפה?‬ ‫-מהאפינס!‬
‫הביצים שלי!‬
‫טפלי בצ'אקרות שלך.‬ ‫אני יודעת מי אבא שלך, בניטו.‬
‫שמו אנריקה וגה,‬
‫והוא בעלי סוכנות האפינס בכבודו ובעצמו.‬ ‫אפשר ללכת להירגע עכשיו?‬
‫המקום הזה מסריח מכיפת הירדן. בבקשה.‬ ‫-טוב.‬
‫טוב… כיפת הירדן? מה זה?‬
‫זה עב"ם?‬ ‫-איזה?‬
‫זה!‬
‫זאת ציפור.‬ ‫-איפה?‬
‫שם.‬ ‫-שם.‬
‫אם היית פוגש חייזרים, מה היית שואל?‬
‫איך קוראים להם.‬ ‫-אני לא חושב שהם דוברי ספרדית.‬
‫אז איך כרמן סלינס אירחה אותם בטלוויזיה?‬
‫הם כולם היו שחקנים.‬
‫כאילו, הם התחפשו לחייזרים, אבל כולם…‬
‫כולם?‬ ‫-לא כולם.‬
‫כולם.‬ ‫-אין סיכוי. היה אחד מ…‬
‫בפרק עם…‬
‫"טיפש, השיער שלי, אידיוט!", זה לא היה…‬
‫אין סיכוי.‬ ‫-אם תהית, גם אדם הזאב היה כזה.‬
‫הוא היה שחקן.‬ ‫-לא…‬
‫כן, אני נשבע.‬ ‫-אין סיכוי.‬
‫הדבר האמיתי היחיד, בחורצ'יק,‬ ‫היה מה שהסיפורים גרמו לנו להרגיש.‬
‫בסוף, כולנו מבינים‬
‫שאנחנו רק בני אדם.‬
‫ספר לנו.‬
‫מה?‬ ‫-סיפור.‬
‫על מה?‬
‫יש לך המון סיפורים.‬ ‫-אנחנו מדברים על כל מיני דברים.‬
‫יש לי סיפור.‬ ‫-קדימה, נשמע.‬
‫יש לי חבר ותיק שתמיד הולך רק אחורה.‬
‫למה?‬ ‫-אני נשבע, רק אחורה.‬
‫איך?‬ ‫-למה?‬
‫אני לא יודע. הוא נעמד, נכנס לעמדה ופשוט…‬
‫שאל אותי מה שתרצה.‬ ‫-איך קוראים לך?‬
‫קוראים לי חאבו.‬
‫עוד שאלה.‬ ‫-בן כמה אתה?‬
‫אני בן 37.‬
‫שאלה אחרונה, קדימה!‬
‫מה השורש של 91?‬
‫הוא תפס אותך!‬ ‫זה משהו שעוד לא לימדתי אותו בכלל.‬
‫מה נעשה מחר?‬
‫נראה חייזרים.‬
‫לא. אל תסגור.‬
‫אתה בטוח?‬
‫אני רוצה לראות הרים ועב"מים מחר בבוקר.‬
‫איפה החבר שלך עכשיו?‬
‫החבר שלי?‬
‫הוא יצא לטיול ונשאר שם, פחות או יותר.‬
‫אני אהיה שם אם תצטרך משהו, טוב?‬
‫תנוח, בחורצ'יק.‬
‫הוא ישן.‬ ‫-תרצה יין?‬
‫אני חושב שהתשובה לשאלה הזו‬ ‫אף פעם לא תהיה שלילית.‬
‫כן או לא?‬ ‫-כן.‬
‫אתה חושב יותר מדי.‬ ‫-כן.‬
‫יופי.‬
‫עוד קצת.‬
‫זהו. תודה.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫כשהייתי קטנה, תמיד רציתי כאלה.‬
‫כן? הם…‬ ‫-כן.‬
‫קוראים להם רודאס וטרוזו.‬
‫אלה הדמויות שלנו.‬
‫טוב, לחיי הדמויות.‬ ‫-לחיים.‬
‫אני רק רוצה לומר דבר אחד.‬
‫אחרי המסע הזה, אני רוצה מכשיר קשר משלי.‬
‫עם שם מגניב וכל זה.‬ ‫-כמו…‬
‫אתה תגיד לי. אתה ממציא את השמות האלה.‬
‫למה חשבת עליהם?‬ ‫-אלה…‬
‫הם נשמעים כמו…‬
‫לא. הם מ…‬
‫כשבניטו היה קטן,‬
‫הכנתי לו מכשירי קשר‬ ‫מקופסאות שימורי עגבניות‬
‫וחתיכות פטריות.‬
‫בחיי.‬ ‫-אני לא זוכר…‬
‫הוא אהב אותם ו…‬
‫אז לכל מקום שהלכנו,‬ ‫רודאס וטרוזו באו איתנו.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫כמו מה?‬
‫למה התרחקת כל כך מבני?‬
‫לעזאזל.‬
‫טוב. קודם כול, אני חושב…‬
‫זה היה קשור מאוד לפרידה.‬
‫ובנוסף, הלחץ הכלכלי.‬
‫מה עוד?‬
‫את יודעת,‬ ‫אליסיה תמיד ניסתה לדבר איתי על זה ו…‬
‫זהו. מבחינתי, זה פשוט קרה.‬
‫לפעמים אני תוהה…‬
‫אני לא בטוח.‬ ‫אולי אליסיה לא מצאה בי את מה שחיפשה.‬
‫אולי היא מצאה את זה בסוכנות הזאת…‬ ‫-האפינס.‬
‫אני לא חושבת.‬
‫אני לא יודעת, אבל…‬
‫כאילו, אני מבינה למה התרחקת.‬
‫יותר קל לא להרגיש.‬
‫חשבת שאם תתרחק זה יהיה עדיף‬ ‫וזה פגע באליסיה.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫היא אף פעם לא אמרה או הסבירה לי‬ ‫למה היא עזבה את הסוכנות.‬
‫עכשיו הבנתי.‬
‫זה מוזר. כשהיא דיברה על האפינס, לא מזמן…‬
‫היא דיברה על איזו מסיבה.‬
‫היא הרגישה מוזר ולא נוח בקשר אליה.‬
‫זה היה ברור…‬ ‫-המסיבה.‬
‫איזו מסיבה? מה?‬ ‫-המסיבה.‬
‫המסיבה. אנריקה יהיה שם.‬
‫הצלחנו!‬
‫כן.‬ ‫-אנחנו חייבים לברר איפה המסיבה.‬
‫- גבי -‬
‫כן, בוא…‬
‫סליחה.‬ ‫-הכול בסדר?‬
‫כן, מתקשרים אליי.‬
‫סליחה.‬ ‫-לא, בבקשה.‬
‫הלו?‬ ‫-היי, גבי. מה קורה?‬
‫רק רציתי שתדע‬ ‫שקיבלתי את הזכויות ל"סלבריטי סנטושה".‬
‫זו תוכנית ריאליטי יפנית.‬
‫אשבץ אותה במקום "הטוב בעולם".‬
‫סליחה…‬
‫אני מבטלת את התוכנית שלך, גאיו.‬
‫עורכי הדין ייצרו איתך קשר.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫יש קפה.‬ ‫-זה בוקר קצת קשה. קיבלתי שיחת טלפון‬
‫ואני צריך לנסוע למיאמי. הטיסה אחר הצהריים.‬ ‫-מה?‬
‫יש לי פגישה. היא ממש חשובה.‬ ‫-אנחנו הולכים לאל טפוזטקו.‬
‫בניטו מתכונן.‬ ‫-זה הסיכוי האחרון שלי.‬
‫חוץ מזה, אין…‬ ‫-תירגע, לא הבנתי. מה אמרת?‬
‫אנחנו עומדים למצוא אותו, לא?‬ ‫-למצוא את מי?‬
‫את האב…‬
‫כאילו, האבא.‬ ‫האבא האמיתי שלו יכול לקחת אותו…‬
‫בני הוא ה…‬
‫בני…‬
‫סליחה, לא התכוונתי.‬ ‫-אתה ואני נלך.‬
‫לעזאזל.‬
‫אני מצטער. אני בלחץ.‬
‫רציתי להשאיר לך את הרכב…‬ ‫-לא… אתה הולך?‬
‫בנסיבות אחרות, אולי הייתי…‬
‫התוכנית שלי בוטלה ואני חייב למצוא עבודה.‬ ‫-תעשה את מה שאתה צריך.‬
‫אני חייב ללכת.‬ ‫-תעשה את מה שאתה צריך.‬
‫היי, אני מצטער.‬
‫- נחיתות -‬
‫תודה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫היי. הרגע השארתי את בניטו אצל סבתא שלו.‬
‫אני מקווה שתהיה לך טיסה טובה למיאמי‬ ‫ושתשיג את העבודה.‬
‫נתחיל בעלייה למטוס לטיסה 702 למיאמי.‬
‫הנוסעים בקבוצה 1, התקדמו לשער 6.‬
‫בקרוב נקרא לנוסעים בקבוצות 2 ו-3.‬
‫היי!‬ ‫-לא…‬
‫גאיו גייטאן האחד והיחיד!‬ ‫-חאבו, אחי!‬
‫מה קורה, חאבו?‬
‫מה נשמע? כמה טוב לראות אותך!‬ ‫-שלומי טוב, ואתה?‬
‫גם אני.‬ ‫-עבר קצת זמן. הכול טוב?‬
‫הכול טוב. ואצלך?‬ ‫-מעולה. שלומי טוב.‬
‫אתה נראה טוב.‬ ‫-מיאמי, מותק.‬
‫אתה גר שם?‬ ‫-כן, עם המשפחה שלי.‬
‫נחמד! יופי לך.‬ ‫-ואתה? הכול בסדר?‬
‫אני בסדר.‬
‫בחיי, זה מטורף.‬
‫אני נשבע, אתמול דיברתי עליך עם…‬
‫כמה חברים.‬
‫מה אמרת?‬ ‫-הכול קורה מסיבה מסוימת.‬
‫היי, הקטע של ההליכה אחורה, אתה עדיין…‬
‫השארתי את זה מאחוריי, כמו עוד כמה דברים.‬
‫לעזאזל.‬
‫אבל בחיי, למדתי כל כך הרבה מזה.‬
‫כל כך הרבה.‬ ‫-כן?‬
‫כן, זה מטורף.‬
‫זה מסע.‬
‫אתה מבין שאנחנו תמיד כאן‬ ‫ותמיד מסתכלים קדימה.‬
‫מה הדבר הבא?‬
‫השבטים בקוננה אומרים את זה.‬
‫אנחנו תמיד מנסים להתקדם.‬
‫אבל לפעמים, צריך לקחת צעד אחורה…‬
‫כדי לראות את מה שכבר נמצא שם.‬
‫זה מטורף.‬
‫אתה מבין ש…‬
‫רוב הזמן, כבר יש לך את מה שאתה הכי רוצה.‬
‫זו תגלית, אחי.‬
‫נפתחה העלייה למטוס לטיסה 702 למיאמי.‬
‫הנוסעים מתבקשים להמשיך לשער 6.‬
‫נפתחה העלייה למטוס לטיסה 702 למיאמי.‬
‫הנוסעים מתבקשים להגיע לשער 6.‬
‫גאיו?‬
‫הכול בסדר, אחי?‬
‫תודה.‬
‫כמה טוב לראות אותך…‬
‫בניטו לא רוצה לראות אותך.‬
‫אלנה, רציתי לומר לך משהו…‬
‫בסדר.‬
‫להתראות, גבריאל.‬
‫שמור על עצמך. אתה לא נראה טוב.‬
‫- האקדוחן -‬
‫זה לא רע.‬
‫רחוב קונדומיניו דל ליברטדור 5448.‬
‫תרצה עוד משהו?‬ ‫-לא, תודה.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה שבחרת לחגוג איתנו.‬
‫- בית הספר היסודי מונטה ורדה -‬
‫באתי לראות את בניטו אוגלדה. אני אבא שלו.‬
‫בסדר.‬ ‫תודה.‬
‫כן.‬
‫היי… סליחה.‬
‫- חדר מורים -‬
‫שלום.‬
‫סליחה.‬
‫תיכנס.‬
‫היי, שלום.‬
‫אני מצטער.‬
‫זה קצת דחוף. חיפשתי את ה…‬
‫ילד. שמו בניטו אוגלדה.‬
‫באיזו כיתה הוא?‬
‫ד' 4.‬
‫לכיתה ד' יש שיעור חינוך גופני, נכון?‬
‫כן.‬
‫לך לקצה המסדרון ופנה ימינה,‬ ‫שם מגרש הכדורגל.‬
‫תמצא אותו שם.‬ ‫-תודה.‬
‫היי, בחורצ'יק.‬
‫סליחה על ההפרעה.‬
‫אבל קיבלתי הזמנה למסיבה.‬
‫המסיבה בה אבא שלך ישתתף.‬
‫היא תהיה מחר באחוסקו.‬
‫אני מצטער.‬
‫כן, אני יודע שציפית למשהו אחר ממני.‬
‫כן, התנהגתי נורא.‬
‫אבל אעזור לך למצוא אותו.‬
‫אני מבטיח.‬
‫תאסוף אותי בצהריים מסבתא.‬
‫בני.‬
‫תראה מה הבאתי, לכל מקרה.‬ ‫-אני משתמש בו כל היום.‬
‫איפה המכשיר שלי?‬
‫זה שלי?‬ ‫-תפתחי את זה.‬
‫כן, בסדר.‬
‫תראה!‬
‫טרוזו ורודאס!‬
‫קדימה, תבדוק את זה.‬
‫טרוזו קורא לרודאס. רודאס, עבור.‬
‫כאן טרוזו… רודאס.‬
‫מכאן.‬
‫מה דעתך על הנסיעה הזאת?‬
‫יהיו עוד הזדמנויות. קדימה.‬
‫באמת?‬ ‫-היי.‬
‫לא חשבתי שאבוא.‬ ‫-טוב שבאת.‬
‫סליחה, אתה מכיר את אנריקה וגה?‬
‫אתה יודע איפה הוא?‬ ‫-לא.‬
‫אבל אמסור לו שאתה מחפש אותו.‬ ‫איך קוראים לך?‬
‫גאיו. גבריאל גייטאן.‬ ‫-גאיו.‬
‫ברוך הבא, גאיו.‬
‫ברוכים הבאים.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה.‬
‫היי, שניקח טאקוס?‬
‫כן.‬ ‫-קדימה.‬
‫כן?‬ ‫-עם בצל, כוסברה, עם הכול. ומסקל.‬
‫קדימה. מסקל?‬ ‫-נכון?‬
‫כן.‬
‫לא לקחת סלסה.‬ ‫-לקחתי את הירוקה.‬
‫בלי חריף בשבילי.‬
‫ערב טוב.‬
‫אמרו לי שמישהו מחפש אותי.‬
‫היי. מה נשמע?‬
‫אתה מהתמיכה הטכנית?‬
‫כן. כן, טוב, אני…‬
‫גאיו, ואלה דיאנה ובניטו.‬
‫ריקי.‬
‫היי.‬ ‫-גאיו.‬
‫היי.‬ ‫-דיאנה.‬
‫יש לך ריח טוב.‬ ‫-זה פצ'ולי.‬
‫אני בניטו.‬ ‫-בניטו.‬
‫נמרח עליך רוטב.‬
‫הטאקוס מעולים. מאיפה הבאתם אותם?‬
‫היי! אתה גרגרן כמוני, מה?‬
‫אשתי ואני הכנו אותם. הם טעימים, מה?‬
‫ממש טעימים.‬ ‫-תתכבדו, תוכלו גם לקחת הביתה.‬
‫מותק?‬
‫היא כבר נרדמה.‬
‫אלה אשתי והבת שלי.‬ ‫-היי.‬
‫אציג אתכם אחר כך. תרגישו בבית.‬
‫תודה.‬ ‫-בניטו.‬
‫הוא אמר, "תרגישו בבית".‬
‫תתעורר!‬
‫לבחור הזה יש הכול, מה?‬
‫אם כבר יש לו בת, למה שהוא ירצה עוד ילד?‬
‫כשהוא יכיר אותך, הוא יתאהב בך לגמרי.‬
‫כן.‬ ‫-טיולים.‬
‫אני פשוט אוהב לטייל.‬
‫מי לא, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫כאילו, זה ממש מספק.‬
‫כן, אין ספק.‬
‫היי, בניטו. אתה משתעמם במסיבה של הגדולים?‬
‫אקח אותך למקום שממש תאהב.‬
‫אתה תראה. זה בסדר?‬
‫בטח.‬
‫קדימה! בוא נלך.‬
‫מה דעתך?‬
‫תראה איזה יופי!‬
‫זה הנינטנדו המקורי.‬ ‫-תן לי לראות.‬
‫הוא עובד ממש טוב. כן!‬
‫יש לך פלייסטיישן 5?‬ ‫-ברור. אני מת על זה.‬
‫אבל אין לי עם מי לשחק.‬
‫משחק ברשת זה לא אותו דבר, נכון?‬
‫לא, זה לא.‬
‫הכרת את אליסיה אוגלדה?‬
‫בגלל ש… היא אימא שלי.‬
‫אימא שלך?‬
‫לא הצלחתי להגיע להלוויה. אני מצטער.‬
‫לא הייתי במקסיקו כשזה קרה.‬
‫כשהיא עזבה את הסוכנות, כולנו התעצבנו.‬
‫היא גרמה לי להיות…‬
‫מאושר.‬
‫עצם הידיעה‬ ‫שאישה כמו אימא שלך קיימת בעולם‬
‫הייתה מאוד מיוחדת עבורי.‬
‫למה שאלת אם הכרתי אותה?‬
‫הבחורצ'יק סיפר לי…‬
‫שהוא מחבב מישהי.‬
‫מבית הספר?‬
‫הוא לא אמר לי כלום.‬
‫לא… אני לא יודע.‬
‫ריקי נראה כמו בחור טוב, מה?‬
‫אתה תפגוש אותו, תדבר איתו…‬
‫כן.‬ ‫-נכון?‬
‫כן, אני בטוח.‬
‫זה בסדר להרגיש משהו, גאיו.‬
‫רגש…‬
‫הוא לא דבר רע.‬
‫כן.‬
‫כן, זה בסדר.‬
‫אולי, אני לא יודע אם…‬
‫תרצה שאישאר?‬
‫אל תדאג.‬
‫תגידי לו שאתקשר אחר כך.‬
‫תודה.‬
‫על הכול.‬
‫רות, רודאס, קיבלת? עבור.‬
‫קיבלתי, בני…‬
‫טרוזו, אני מחוץ למסיבה. הכול בסדר?‬
‫בניטו, הכול בסדר?‬
‫גאיו!‬
‫ניצחתי אותך.‬
‫קדימה.‬
‫לפני שהוא ילך.‬
‫מה? הכול בסדר?‬
‫זה לא הוא. נלך הביתה.‬
‫אתה עדיין רוצה לחפש את אריק רובין?‬
‫לא. השיער שלי כבר לא נושר.‬
‫- לזכר יקירנו, רודריגו בלו נובל -‬
‫- באהבה ובתודה אין-סופית.‬ ‫תהיה איתנו תמיד -‬